bjergene kalder
himlen kalder
noget venter på dig i det fjerne
blodet skinner som flammer
indsigten om hvorfor man er til er opnået
løb! løb!
forvandl dig til vinden og løb
gør det bedre end du gjorde det i går
kæmp mod det der er større end dig selv
det er ganske vist
ungdommen er en faldende stjerne
der aldrig brænder ud
Ingen forstår os.
Vi må klare os selv. Du og jeg må selv slå Akakabuto ihjel.
Angsten for. at Akakabuto og hans klan var vågnet op fra deres hi, -
- holdt hele byen i et jerngreb.
Silver og Daisuke følte uroen mere end nogen andre.
Silver?
Silver havde fornemmet en lugt, som vinden bar ned fra bjerget.
Det var en dyrelugt, men ikke fra Akakabuto.
Lugten rystede Silver i hans grundvold.
Bjergene kalder. At hyle med de andre hunde.
Jeg går ikke hjem, om han så slår mig.
Jeg er nødt til at låne jagtbuen af doktoren.
Skal I op i bjergene?
Doktor!
- Hvad skal I op i bjergene efter? - Vi skal hente den bjørn, vi skød.
- Jeg vil spørge om noget. - Nej, det må du ikke.
- Jeg har jo ikke spurgt endnu! - Jeg ved godt, hvad du vil spørge om.
Din idiot! Jeg har jo sagt undskyld!
Lån mig dog den flitsbue!
Jeg giver ikke op. Jeg skal slå Akakabuto ihjel, uanset hvad de siger.
Pis!
De mener det vist alvorligt.
Hvad er det her for noget?
- Er det den bjørn, vi dræbte? - Den er blevet pillet på én dag.
- Hidetoshi, hvad betyder det her? - Jeg tror ikke, de er kannibaler.
Hvad er der. John?
Vilde hunde.
Ikke almindelige vilde hunde.
Silver!
Spejder du nu mod bjergene igen? Kom ned. jeg har en ide.
Jeg vil bede far om at købe en flitsbue til mig.
Far er taget til byen.
De skulle tale om bjørneproblemet.
Bjørneproblemet?
Kommunekontoret siger, at en otteårig, såret hunbjørn -
- ved navn Madara er flygtet ind i Akita.
Madara er ikke menneskeæder. -
- men hun er rasende og angriber alle de mennesker, hun ser.
Madara?
Hørte du det, Silver?
Og Mosa, en bjørn med kun ét forben fra Iwata, er også stukket af hertil.
Den siges at have angrebet skovhuggere i Iwata og slået syv af dem ihjel.
Er de begge to kommet her til vores bjerg?
Netop. Man rapporterer, at de er blevet set ved Tvillingepasset.
Tvillingepasset?
Der er Akakabuto!
Hvis vi ikke gør noget, vil indbyggerne komme i fare.
Jeg vil gerne bede om jeres hjælp.
- Hjælp? Hvordan det? - Vores bøsser bider jo ikke på dem.
Det er kun Hidetoshi, der har en riffel.
- Det er dræberbjørne. - De har slået syv mand ihjel.
- Vi har jo også Akakabuto. - Vi har ikke en chance imod dem.
Jeg beklager, men vi kan ikke hjælpe jer.
Desværre.
Far, sikke noget pjat!
Akakabuto har tiholdssted i Tvillingepasset!
Vi må gøre noget, før det er for sent!
Knægt, du forstyrrer os.
Hold så op!
Farfar?
Daisuke har ret.
Vi må skynde os, ellers bygger Akakabuto en fæstning.
Farfar.
Vi kan ikke knuse fæstningen, når den først er bygget.
Det er nu eller aldrig.
Farfar!
Daisuke! Akakabuto ...
Akakabuto ... er din.
Farfar ...
Men i Tvillingepasset kom Madara nu ind på Akakabutos territorium.
Akakabuto slog ikke Madara ihjel, men gav hende et territorium -
- som et forsvar mod indtrængende.
Akakabuto styrkede sit forsvar rundt om sin fæstning.
Farfar?
Farfar, er du vågen?
Daisuke ...
Farfar, har du det godt? Silver er her.
Hvad med bjørnejagten? Skal I ikke op efter Akakabuto?
De snakker bare. De gør ingenting.
Sådan nogle forbandede kujoner.
- Men jeg går selv derop, farfar! - Daisuke ...
Nej, farfar, du er nødt til at hvile. Silver, kom nu.
Vent, Daisuke!
Nå, så det er her, du er?
Vær ikke vred. Jeg lover. at jeg tids nok får ram på Akakabuto.
”Tids nok” er for sent!
Daisuke har ikke givet op.
Han vil drage op i bjergene.
Bare rolig. Så længe han ikke har jagtbuen ...
Daisuke og Silver vil ikke lade det stoppe dem.
Lad os hvile os lidt.
Så pyt da. Som du vil.
Hvad? Vil du købe en jagtbue?
Ja. Du får den der snescooter for den.
Hvabehar? Men ...
- Må jeg ikke nok? - Det er altså ikke legetøj, knægt.
- Det ved jeg da godt! - Gå nu hjem.
Den der bue kan voksne jo knap nok håndtere.
Jeg kan godt!
Det tror alle.
Men når de prøver den, indser de det.
Lad mig prøve at spænde den.
Sælg den til mig, hvis jeg kan spænde buen. Er det en aftale?
Sikke en selvtillid.
Men så vil du i hvert fald komme til at forstå det.
Træk nu ikke for hårdt, så kan du ødelægge skuldrene.
Det ved jeg godt.
Bare rolig, Silver.
Du ved virkelig, hvad du laver.
Se nu bare her.
Nej, du ødelægger din skulder.
Stille!
Jeg sigter på det der fyrretræ.
- Nå? - Var det begynderheld?
Det var ikke held. Nu holder du vel, hvad du lovede?
- Tak. - Vent lidt!
Silver, se her.
Den er min.
Det er ikke nogen legetøjsbue.
Den er lige så ægte som doktorens.
Den føles helt perfekt.
Se her, Silver.
Vi er nødt til at klare det selv, Silver.
Vi kan ikke lade stå til længere.
Silver, hvad er der?
Hvad er det?
Silver fornemmede den lugt, han også havde fornemmet i byen.
Vent, Silver!
Silver havde længe undret sig over, hvor den ubehagelige lugt kom fra.
Hvad er der?
En ungbjørn? Nå da.
Bjørnen ville have hundens bytte, så hunden tilkaldte hjælp.
Utroligt. Hver hund kender sin rolle.
Sikke et samarbejde.
Hundene nedlagde bjørnen!
Nu indså Silver, hvor den ubehagelige lugt stammede fra.
Den stammede fra dette farlige, velorganiserede kobbel vilde hunde.
Nej, Silver. Det er farligt!
Silver, kom tilbage!
Denne hylen fik Silver til at skælve helt ind i sjælen.
Det var hundekobbelets mægtige og karismatiske leder.
Han stirrede direkte på Silver.
Silver følte dens mægtige blik på sin krop.
Det føltes, som om der stod flammer i hans øjne.
hvis man lader månens lys
skylle blidt over en
så vil smerten forsvinde
den rinder bort
for den der lever så godt han kan i dag
vil sikkert gå en bedre morgendag i møde
i morgen, lad os løbe på ny
i morgen, lad os stråle stærkt